‫בפרק הקודם...‬
‫זו סנט לואיס? - הייתה פעם. עכשיו קוראים לה "התנגדות".‬
‫שומרי החוק שלי דיווחו לי שמצאו אותך ואת האיראתיאנית הצעירה‬
‫מחוץ לרשת. היא סוג של שלל?‬
‫היא הבת שלי. - הבת שלך?‬
‫יתומת מלחמה.‬
‫אני רוצה להודות גם לשני נדבנים, שבזכותם אנחנו חוגגים היום.‬
‫מימיני, מר דייטאק טאר, אשתו סטאהמה ובנם אלק.‬
‫ומשמאלי, הבעלים של מכרות מקולי, רייף מקולי, ‬
‫וילדיו, לוק, קוונטין וכריסטי.‬
‫הבן שלנו מאוהב בבתו של מקולי.‬
‫נכון שיהיה נפלא אם אלק וכריסטי יתחתנו?‬
‫לא, חכה!‬
‫סיבת המוות היא נשק ווטאני. אלה כוויות אש קרה.‬
‫הוא נרצח.‬
‫אבא, אל תנהג בפזיזות!‬
‫אלק היה איתי כל הערב.‬
‫אבא, לא! לא!‬
‫הוא מת! שומר החוק מת!‬
‫אני רוצה לדעת מה את מתכוונת לעשות בנוגע לפרא הזה!‬
‫דייטאק, תן לי לטפל בזה.‬
‫הוא ניסה לרצוח את בני!‬
‫הבן שלך דופק את הבת שלי!‬
‫אני אדפוק אותך בסכין שלי!‬
‫תפסיקו! שניכם!‬
‫אם תפגע באלק, ‬
‫אתה תהיה מוטל על הרצפה.‬
‫דייטאק, לך הביתה לאשתך ולבנך.‬
‫גם ככה יהיה בלתי אפשרי לנקות את הלהב מהסירחון שלו.‬
‫יופי, להם את מרשה לשאת נשק.‬
‫שתוק. גם אתה אחראי למה שקרה.‬
‫אנחנו צריכים למצוא את הרוצח של לוק לפני שעקבותיו ייעלמו.‬
‫אילו עקבות? מי יחפש אותו בכלל אחרי שקלנסי מת?‬
‫אני אעשה את זה.‬
‫אתה?‬
‫כן, אני.‬
‫אני אדבר איתך בכנות, בן.‬
‫אתה לא קלנסי.‬
‫אין לך הכישורים והאומץ לעשות מה שצריך להיעשות.‬
‫אני אמצא את המנוול בעצמי. - לא. בשום פנים ואופן.‬
‫כמעט הרגת נער חף מפשע.‬
‫אנחנו צריכים מקצוען. - אין לנו מקצוען.‬
‫יש לכם.‬
‫אני גשש במקצועי.‬
‫האומנם? - כן.‬
‫אתה מסתכל על האיש שתפס את המפציץ ממיאמי‬
‫והגיש לסטארן דאהרטי את ראשו של האיש שרצח את אחותו.‬
‫אני אמצא את הרוצח שלך...‬
‫בתמורה לשכר הולם.‬
‫רעיון לא רע, רייף.‬
‫אחותו של סטארן דאהרטי חיה ושונאת אותך בטירוף.‬
‫שולי.‬
‫הוא אחד המתנגדים. - בסדר, גשש.‬
‫תמצא את מי שרצח את בני, תביא הוכחות, ‬
‫ואשלם לך...‬
‫עשרים אלף. - עשרים וחמישה.‬
‫אני חושב שלא שמעתי היטב.‬
‫עשרים אלף יספיקו. - בתנאי אחד.‬
‫אם תמצא את הרוצח, הוא יישאר בחיים כדי לעמוד למשפט.‬
‫ברור? - מוסכם.‬
‫בת לווייתך תישאר עם סגני.‬
‫את לא בוטחת בי? - נגמר לי כל מלאי האמון ללילה.‬
‫תכלא אותה.‬
‫אני ממליץ שלא תשתמש באזיקים.‬
‫הוא לא יחמוק מעונש.‬
‫ברור שלא.‬
‫אני אקבץ כמה מבני צ'אנגו‬
‫ואלך לבקר את רייף מקולי, ‬
‫את כל משפחתו.‬
‫דייטאק, הבן שלנו מאוהב בבתו של מקולי.‬
‫נראה אם הוא יאהב גם את הגופה.‬
‫אין לה קשר לזה.‬
‫תזכור שהיא הסתכנה בזעמו של אביה כדי לטהר את שמו של אלק.‬
‫אני אקבל את הצדק שמגיע לי.‬
‫דרכים שונות מובילות לצדק.‬
‫נכון שיהיה נפלא, אחרי שכל זה ייגמר כמובן, ‬
‫אם אלק וכריסטי יתחתנו?‬
‫את מנסה להרוס לי את האמבטיה?‬
‫אני לא מעוניין להיות מקושר משפחתית לרייף מקולי.‬
‫אם כריסטי תתקבל למשפחה, ‬
‫היא תרגיש בנוח לפנות אלינו.‬
‫יקירתי, אביה יכול לתת לה כל מה שהיא רוצה.‬
‫אתה צודק.‬
‫הוא עובד קשה מאוד.‬
‫עבודה כל כך מסוכנת, נכון?‬
‫רק שלא יקרה שום דבר רע לרייף‬
‫או לקוונטין.‬
‫כריסטי כבר איבדה כל כך הרבה. היא תישאר עם נטל כבד.‬
‫המכרות.‬
‫כן, המכרות.‬
‫אם היא תהיה בת משפחה, נהיה חייבים לסייע לה.‬
‫טוב...‬
‫מחובתנו לעזור למשפחה שלנו.‬
‫אני מעריך את נקודת המבט שלך.‬
‫אתה מעריך גם את זה?‬
‫אני חושב שחתונה היא בדיוק מה שנחוץ לעיר הזאת.‬
‫את מתכוונת לשבת שם כל היום בלי לדבר?‬
‫את יודעת מה את? את ממש, ממש...‬
‫מטרידה.‬
‫את מודעת לזה?‬
‫טוב, שיהיה. אם אנחנו כבר תקועים כאן, ‬
‫לפחות נאכל משהו.‬
‫אני לא תקועה כאן.‬
‫אם הייתי רוצה, הייתי אוחזת לך במפרק היד, שוברת לך את כל האצבעות, ‬
‫לוקחת את כרטיס המפתח שהשארת תלוי על החגורה, ‬
‫ולפני שהיית מבין מה קורה, כבר הייתי מחוץ לכלוב, ‬
‫והייתי מפרידה את ידך משאר גופך בעזרת אחת הסכינים שלי.‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫רצית לנהל שיחה.‬
‫לזה את קוראת שיחה?‬
‫אני חושב שאת כועסת ואת מוציאה את זה עליי.‬
‫אני לא כועסת. - אני לא מאמין לך.‬
‫אני חושב שאת כועסת כי החבר שלך, המנקה, השאיר אותך כאן.‬
‫מה בכלל הקטע בינך ובין נולן הזה?‬
‫בסדר.‬
‫הוא הציל אותי.‬
‫מה? - שמעת.‬
‫כן.‬
‫לקלנסי ולי היה קשר דומה.‬
‫פניתי לדרך רעה, ‬
‫אבל קלנסי זיהה בי משהו‬
‫ונתן לי הזדמנות שנייה.‬
‫ומה אצלך?‬
‫מה נולן עשה כדי להציל אותך?‬
‫משהו שלא הייתי יכולה לעשות בעצמי.‬
‫מה?‬
‫הוא רצח את ההורים שלי.‬
‫טעים.‬
‫למה זה לוקח כל כך הרבה זמן?‬
‫היי, נולן, מתי תוכיח את כישורי הגששות שלך?‬
‫לפני שננסה להבין לאן הוא הלך, ‬
‫אולי כדאי שנבין מה קרה כאן.‬
‫הקרקע כאן די רמוסה, ‬
‫אבל נראה שיש לנו שני רצפים שונים של עקבות, ‬
‫שמגיעים מכיוונים מנוגדים.‬
‫אפשר להסיק מזה שלוק והרוצח שלו‬
‫לא הגיעו לכאן יחד כדי לסגור חשבון. הם הגיעו בנפרד, ‬
‫אולי לפגישה.‬
‫פגישה שהם העדיפו לא לקיים בעיר. - אלה הרבה הנחות.‬
‫היסקים, ביתר דיוק, אבל לא נהיה קטנוניים.‬
‫התעורר ויכוח, כפי שבעל הכלב דיווח ששמע, ‬
‫ואז התפתחה קטטה.‬
‫סלח לי.‬
‫לוק נדקר.‬
‫יכול להיות שהרוצח איבד את הסכין, ‬
‫ומשום כך הוא שלף את נשק האש הקרה.‬
‫רק שעכשיו, גם ללוק יש נשק.‬
‫זה לא דם של בן אנוש.‬
‫לא, חכה!‬
‫טוב, אז הנה נתיב הבריחה שלו.‬
‫רואים? העקבות מימין טריים, ‬
‫אפשר כמעט לראות את הדפוס של הנעל, ‬
‫אבל אלה שמשמאל נגררים ולא עמוקים באדמה.‬
‫אם הוא נחתך, אבל לא דימם...‬
‫שתל קיברנטי.‬
‫אנחנו מחפשים אינדוג'ין שסובל מפציעה ברגל שמאל.‬
‫בן, העוזר שלי.‬
‫הוא אינדוג'ין, ואתמול בערב הוא אמר לי שנפצע ברגלו.‬
‫איפה בן עכשיו?‬
‫היי, בן?‬
‫ראשת העיר רצתה שאבצע כמה בדיקות בשביל הממונים.‬
‫הנה, תראה את זה.‬
‫אתה רואה את חתימת החום שמאחורי הרכס הבא?‬
‫ארקפול?‬
‫גדול יותר. הרבה יותר.‬
‫תגידי לו לבדוק את זה.‬
‫היי, בוס. מה אוכל לעשות בשבילך?‬
‫איפה אתה?‬
‫מטפל בכמה עניינים אישיים.‬
‫את במשרד? - בדרך לשם.‬
‫אני צריכה להתכונן לווידקון עם ארה שונדו.‬
‫כן, המפרטים המאושרים של רכבת הריחוף המגנטי‬
‫מונחים על שולחן הצד, מתחת לדוחות הגיאולוגיים.‬
‫מעולה, תודה.‬
‫אמנדה?‬
‫את שומעת את הזמזום הזה? הוא ליד הרשת.‬
‫אמנדה?‬
‫סליחה, המכשיר שלי נשמט.‬
‫את יודעת.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫אני יודע לפי הקול שלך. אני מכיר אותך טוב יותר מכולם.‬
‫לא הייתה לי בררה. העיר אבודה.‬
‫עכשיו נשאר רק לברוח.‬
‫רייף? רייף, תשלח את אנשיך לרשת, מיד.‬
‫קדימה, אתה מאבד אותו!‬
‫לא, אני לא. - מהר.‬
‫את מוזמנת ללכת ברגל, מותק.‬
‫קראת לי עכשיו "מותק"? - הייתי מעדיף להשתמש בכינוי אחר.‬
‫תישאר למטה! הבן זונה עדיין חי?‬
‫רייף, רייף, לא. - לא!‬
‫אנחנו זקוקים לו חי, בסדר?‬
‫למה הרגת את לוק?‬
‫לא הייתה בררה. הוא התכוון לספר והוא היה הורס הכול.‬
‫שקרן! - אתה רואה את אקדח האש הקרה שלו?‬
‫אני מזהה את הפיתוח.‬
‫זו סגסוגת אומק.‬
‫יש רק גזע ווטאני אחד שמשתמש בה, ואלה לא האינדוג'ינים, נכון, בן?‬
‫אני יודע שכואב לך, אבל אתה צריך להתרכז.‬
‫דבר!‬
‫כולם מוכרחים לעזוב, כולכם.‬
‫הם באים. הם מתכננים לתקוף אחרי רדת החשכה.‬
‫איזה מין מתקפה? על מה אתה מדבר?‬
‫תישאר איתי!‬
‫אתה מדבר עליהם?‬
‫אתה מדבר על ה...?‬
‫מה קורה כאן, לעזאזל?‬
‫הוולג'ים.‬
‫נלחמתי בהם במלחמת החיוורים.‬
‫בלי הרשת, להתנגדות אין שום סיכוי.‬
‫כל תושבי העיר, התכנסו בכיכר דארבי בעוד עשר דקות‬
‫להודעה חשובה מפי ראשת העיר רוזווטר.‬
‫כל התושבים, התכנסו בכיכר דארבי‬
‫בעוד עשר דקות להודעה חשובה מפי ראשת העיר רוזווטר.‬
‫הוא כבר הלך!‬
‫היי.‬
‫בוא לביקור אחרון לפני שאתה עוזב את העיר, בסדר?‬
‫אני אתן לך הנחה. חצי מחיר.‬
‫אל תתחילי.‬
‫את צריכה לאכול. - אני לא יכולה.‬
‫אני צריכה לצאת לשם ולשכנע את האנשים‬
‫להילחם בצבא שפותח להשמיד כוכבי לכת.‬
‫אין לנו מושג מתי הם יתקפו, והיחיד שיש לו תשובות שקוע בתרדמת.‬
‫זה ממש גדול עליי. - את יכולה לעשות את זה.‬
‫את תמיד מוצאת כוחות, ולא משנה עד כמה הסיכויים קלושים.‬
‫את מתוקה.‬
‫אני צודקת.‬
‫כרגע יש לי רק כמה מילים על דף‬
‫שנשמעות כמו כמה מילים על דף.‬
‫ניקי הייתה... - לא, את לא ניקי.‬
‫אל תישאי נאום. פשוט תדברי איתם.‬
‫אמנדה? הקהל מחכה.‬
‫אני גאה להיות אחותך.‬
‫אתן אחיות?‬
‫כן, למה?‬
‫סתם.‬
‫כולכם כבר יודעים שמחבל פגע ברשת.‬
‫מה? - מה בנוגע לוולג'ים?‬
‫מה בנוגע לוולג'ים?‬
‫צבא מתקרב אלינו, פול.‬
‫לא אעמיד פנים שלא. - איפה ראשת העירייה ניקי?‬
‫השאלה היא מה אנחנו...‬
‫כן, איפה ראשת העיר האמיתית? - אנחנו זקוקים לבעל ניסיון כאן.‬
‫העוזר שלך ניסה להרוג אותנו!‬
‫בבקשה, חברים. תנו לראשת העיר לדבר.‬
‫בבקשה... תנו לראשת העיר לדבר.‬
‫כולנו עומדים למות!‬
‫בדיוק ככה.‬
‫ככה אתם חושבים, נכון?‬
‫אז עדיף שתארזו את החפצים שלכם‬
‫וצאו לחפש את מזלכם בשטחי ההפקר כי העיר הזאת אבודה.‬
‫פול, ‬
‫לפני שלוש שנים איבדת שני בנים ומחצית מהחווה שלך לגשם-תער.‬
‫היה מדובר בטרגדיה איומה, ובכל זאת, אתה עדיין כאן.‬
‫רופרט, ‬
‫כמה אנשים טובים איבדת בקריסת המנהרה הדרומית?‬
‫שישה.‬
‫חשבת לרגע להתפטר, ‬
‫לעזוב את העיר ולמצוא עבודה בטוחה יותר?‬
‫לא, גברתי.‬
‫לכל אחד מאיתנו יש סיפור וכולנו עברנו הרבה.‬
‫פשיטות, מגפות, שיטפונות.‬
‫אנחנו עדיין כאן, בדיוק כמו הקשת העצומה הזאת שם.‬
‫אנחנו חיים במקום נפלא, ‬
‫בעיר שבה בני אנוש וגזעי הווטאנים חיים יחד כשווים.‬
‫אנחנו שואפים לטוב ביותר, אבל לא תמיד מצליחים.‬
‫לפעמים אנחנו שוכחים את עצמנו ומדי פעם, העולם החדש זוקף את ראשו‬
‫ובועט לנו בשיניים, אבל אנחנו נשארים.‬
‫אנחנו נלחמים כי שווה להילחם על העיר הזאת, ‬
‫ואם צריך, שווה למות בשבילה.‬
‫אני מוכנה להתייצב מול הבאות ואני אסלק אותם, ‬
‫ואני מקווה שכל אחד ואחד מכם יעמוד לצדי‬
‫כי יחד אנחנו חזקים יותר.‬
‫בני מקולי עומדים לצדך.‬
‫כך גם ביתו של טאר.‬
‫אני אמחק את ריבית החוב‬
‫של כל גבר שייצא לקרב.‬
‫כן!‬
‫האנשים האלה אמיצים.‬
‫אז הם ימותו בכבוד.‬
‫לפעמים את ממש קרה.‬
‫עדיין כאן, אני רואה.‬
‫חשבתי שתיקח את כספי הפרס ותסתלק.‬
‫לא בלי זה.‬
‫אבל אל תדאגי. נניח לכם ממש בקרוב.‬
‫אני מניחה שיש לך הרבה מה לעשות בשטחי ההפקר.‬
‫הבטחתי לבת לווייתי שנצא דרומה, ‬
‫לחופי אנטרקטיקה. אומרים שגן עדן שם.‬
‫אני די בטוחה שזה מיתוס.‬
‫בכל זאת, אני אשמח לראות במו עיניי.‬
‫לא יצא לי לשאול אותך על הקרב הגדול.‬
‫איך היה להיות גיבור, אחד המעטים שהתנגדו.‬
‫זה היה מה שזה היה. אני מחזק את ידייך, אמנדה.‬
‫תיהנה מהפרס שלך.‬
‫כן, בוא נסתלק מכאן. - כן, רעיון טוב.‬
‫כולם להישאר יחד.‬
‫קדימה, תיכנסו פנימה, בטור.‬
‫קדימה. תמשיכו ללכת. תמשיכו.‬
‫קדימה, תזדרזו.‬
‫פייג', חכי רגע.‬
‫יצאנו משם בדיוק בזמן.‬
‫אוי, שטאקו.‬
‫הם נעים ישירות להתנגדות.‬
‫הם במרחק שבעה קליקים בערך. הם יגיעו למעבר ביסל קצת אחרי השקיעה.‬
‫בוא נתרחק כמה שאפשר.‬
‫אנחנו יכולים להשפיע.‬
‫יש אינדוג'ינים בעיר הזאת.‬
‫הם יוכלו להרכיב בורקוס בשביל הכדור, למקד את האנרגיה‬
‫וליצור נשק שהוולג'ים לא יידעו מאיפה הוא פוגע בהם.‬
‫נרוקן את הכדור. לא יישאר לנו כלום.‬
‫כן, אני יודע.‬
‫אני מצטער, אבל יש דברים שחייבים לעשות.‬
‫אתה עושה את זה שוב. - לא, ילדונת.‬
‫לא!‬
‫בכל פעם שאנחנו מתקדמים, אתה הורס לנו.‬
‫כן, המצב עכשיו אחר.‬
‫יש שם ילדים. - לא מעניין אותי.‬
‫ילדים קטנים. וכן, זה מעניין אותך.‬
‫אל תגידי לי דבר כזה, בסדר?‬
‫אני מכיר אותך טוב יותר. חינכתי אותך להיות טובה יותר.‬
‫בבקשה, לך למות.‬
‫אין לי שום כוונה למות היום.‬
‫לרוב האנשים אין. זה בכל זאת קורה.‬
‫לאן תיסעי?‬
‫אנטרקטיקה.‬
‫הייתי שולחת לך גלויה, אבל אני יודעת שכבר יש לך אחת כזאת.‬
‫איך זה נראה?‬
‫סיוט.‬
‫מי זה שם למטה?‬
‫נולן.‬
‫מה אתה עושה כאן?‬
‫מציל את התחת שלך, מותק.‬
‫בכדור-טרה יש די אנרגיה לחיסול הוולג'ים.‬
‫ד"ר יוול צריכה למקד את הפיצוץ.‬
‫כשהוא יהיה מבצעי, נוכל לעכב את הוולג'ים במעבר‬
‫עד שנצליח לפוצץ את הכדור-טרה.‬
‫כמה קשה זה יכול להיות?‬
‫בדיוק מה שחשבתי.‬
‫נולן. - כן?‬
‫תודה שחזרת.‬
‫היי, דוקטור, איך הולך שם למעלה?‬
‫אם תזרז אותי, כולנו נתפוצץ.‬
‫אם תצעק עליי, כולנו נתפוצץ.‬
‫עכשיו אתה יודע איך הולך כאן.‬
‫כולכם יודעים מה לעשות.‬
‫אל תירו עד שתקבלו הוראה.‬
‫אנחנו בעמדת יתרון כאן, ‬
‫אבל הוולג'ים טובים בטיפוס, ‬
‫אז תקפידו לדחוק אותם למרכז המעבר.‬
‫הפיצוץ יתמקד בנקודה הזאת, בקרקעית הערוץ.‬
‫הכדור-טרה יחריב כל מה שיעמוד בדרכו.‬
‫כשתקלטו את האות, תתפסו מחסה, אחרת תילכדו בפיצוץ.‬
‫עשר דקות!‬
‫עשר דקות.‬
‫מסתדרת?‬
‫אש!‬
‫במעלה הרכס!‬
‫אל תיתנו להם לטפס! אל תיתנו להם לטפס!‬
‫אני לא אוהב את המראה של הפיגום הזה!‬
‫תפיל אותו!‬
‫אני צריכה עוד זמן!‬
‫פחדן מחורבן!‬
‫אמנדה!‬
‫תפנו את השטח! צאו!‬
‫לסגת! זוזו, זוזו, זוזו! לסגת! קדימה!‬
‫לאחור! כולם לאחור!‬
‫כן!‬
‫חובש!‬
‫אני רואה שהכרת חברים חדשים.‬
‫חשבתי שהם שונאים את הוולג'ים יותר משהם שונאים בני אנוש.‬
‫אני עדיין כועסת בגלל הכדור.‬
‫אני אפצה אותך. - כבר שמעתי את זה בעבר.‬
‫אני מוכרחה לקום.‬
‫לא, לא, לא. את מרגישה לא טוב.‬
‫את מוכרחה להישאר כאן. את מוכרחה.‬
‫דוקטור, את מוכנה להכניס בה קצת היגיון?‬
‫מנוחה במיטה.‬
‫אני יודעת שאתן מתכוונות לטוב, אבל יש כמה אלפי דברים‬
‫שאני צריכה לטפל בהם.‬
‫מנוחה במיטה. בת אנוש טובה.‬
‫אני אבוא לבדוק מה שלומך מאוחר יותר, בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫להתראות. - להתראות.‬
‫תשרדי? - נראה לי שכן.‬
‫כמה הרוגים?‬
‫ארבעים ואחד.‬
‫מישהו ניסה למחות את העיר הזאת מעל פני האדמה אמש.‬
‫הוא התאמץ מאוד.‬
‫אנחנו צריכים לגלות מי שלח את הוולג'ים ומה הם ניסו להשיג.‬
‫בשולחן הכתיבה, במגירה, יש תיק מבד.‬
‫מה דעתך?‬
‫אני לא שומר חוק.‬
‫אולי לא, אבל אתה היחיד שפנוי כרגע.‬
‫יופי של טיעון.‬
‫תחשוב על זה.‬
‫העיר הזאת היא מקום שנעים לחיות בו.‬
‫כן, ככה אומרים כולם.‬
‫החיים חמקניים ויש לאחוז בהם בחוזקה.‬
‫היא משגעת.‬
‫הטבעת מסמלת הבטחה לנישואים?‬
‫כך נהוג אצל בני האנוש.‬
‫החתונה עצמה תתקיים מאוחר יותר.‬
‫במהלכה הם יחליפו נדרים בנוכחות שיגוסטאק.‬
‫זה יהרוג את רייף מקולי.‬
‫בסופו של דבר, אם נהיה חכמים וסבלניים.‬
‫בחרתי בת זוג ראויה.‬
‫אתה מחמיא לאישה מסכנה.‬
‫נולן נהג להגיד ששנינו ילדי שטחי ההפקר, ‬
‫ילדי המרחבים הפתוחים והפראיים שהחלשים פוחדים לצאת אליהם.‬
‫הערים הן שמפחידות אותי.‬
‫כל האנשים האלה שנלחמים על מקום, ‬
‫ששואבים את האוויר עד שלא נותר דבר לנשימה.‬
‫האם נישאר כאן? אני לא יודעת.‬
‫לבני מיני יש אל שנקרא אורזו.‬
‫הוא קבע נתיב לכל אחד מאיתנו.‬
‫הוא לא תמיד מוביל אותנו למקום שחשבנו שנגיע אליו.‬
‫יש סיבה.‬
‫בני מינו של נולן קוראים לזה "גורל".‬
‫לו זה לא הפריע לי‬
‫יותר משיש לי מילים לתאר בהן...‬
‫אז כשלא היית, הכול הלך לעזאזל.‬
‫ראשת העיר החדשה שלכם קשוחה מהצפוי.‬
‫בן דאריס בתרדמת, אבל אם הוא יתעורר, הוא עלול לקשור בינינו למתקפת הוולג'ים‬
‫ולרצח לוק מקולי.‬
‫ומפני שמקולי מת, אין לנו שמץ של מושג איפה הקאזירי קבור‬
‫או איפה הוא טמן את המפתח.‬
‫אני לא יודע מה לעשות עכשיו.‬
‫תירגע, מר ברץ'.‬
‫אל תתייאש.‬
‫כשהעיר תתרוקן, ‬
‫נוכל להמשיך בחיפושים.‬
‫תוכנית המגירה...‬
‫היא אכזרית.‬
‫אנחנו מנסים לשנות את העולם, מר ברץ'.‬
‫תזכור את דבריי.‬
‫יום אחד, הניצולים יודו לנו.‬
‫"כל זה היה נכון‬
‫לו לא היה לי אכפת‬
‫ממך"‬
‫תרגום כתוביות: דנה סבן‬